Resync: Xenzai[NEF]
-I tldligere episoder.: -Det kom en faks til Hiro og Ando.
Noen ved navn Rebell.
Bare en adresse i Los Angeles og ordene "Redd Matt Parkman".
Jeg har vært her før. Jeg husker det.
Han drepte moren min. Jeg skal finne faren min. Han må dø.
-Hvorfor gjør du dette? -Jeg prøver å redde verden.
-Adjø, Nathan. -Pete!
-Tracy. -Kom ikke nærmere.
Venn deg til varmen. Du slipper aldri ut herfra.
Vennen din er tilbake. Han vil vise oss noe. De filmet alt sammen.
Jeg er klar!
-Ikke gjør dette. -Stikk.
-Du ser ut som en terrorist. -Nei.
FAMlLlEN BENNETS HUS COSTA VERDE, CALlFORNlA
-Du? -Hei, Barbie.
Jeg fikk en beskjed fra noen kalt Rebell.
Jeg trenger din hjelp, Barbie. Rebell lovet.
Han løy. Forsvinn herfra.
Vær så snill. Jeg kan ikke dra ut dit igjen.
Claire? Er alt i orden? Herregud.
Mamma, det er ingen fare. Mr Doyle skulle til å gå.
Nei, vær så snill. De fanger meg.
Rebell sa du kan hjelpe meg med å få en ny start. Jeg vil være dukkefører-
-og gjøre mennesker glade.
Skulle jeg hjelpe deg, etter det du gjorde?
Agenter står parkert utenfor huset.
Faktisk ikke. Rebell sendte et falskt nødanrop.
Det skjønner de snart. Men om det sto agenter utenfor,-
-hvorfor sparker de ikke inn døren og henter deg?
De ga meg et frikort.
-Men de tar meg om jeg hjelper noen. -Så du vender dine egne ryggen,-
-mens vi blir jaget der ute?
De brant ned teateret mitt mens jeg var inni.
Du prøvde å drepe oss!
Du og ditt frikort.
Du har ingen anelse om hvordan det er å være jaget,-
-å leve på gaten,-
-å bryte seg inn hos noen som neppe vil hjelpe deg,-
-fordi hun er ditt eneste håp.
Jeg trodde...
Nåvel...
Jeg skal ikke tvinge deg til å hjelpe meg, Claire.
Jeg er ikke sånn lenger.
-Hvor har du vært? -Jeg ryddet opp etter broren din.
Det ville du sluppet om du gjorde som jeg sa.
Jeg gjorde det rette. Peter hadde flaks.
Men jeg lurer på hvor mange som visste at han var på det taket.
Petrelli. Hva?
Ja, jeg er på vei.
-Har du ikke Parkman i forvaring? -Jo, så vidt jeg vet.
Så hvorfor er han foran Capitol Building med en bombe?
Nei. Nei, nei, nei.
Nei, nei! Vent!
Deaktiver apparatet og legg deg ned.
Drar jeg i den, så... Jeg gjorde ikke dette!
-Senator Nathan Petrelli. -Det er farlig.
-Jeg kjenner ham. La meg forsøke. -Du har fem minutter på deg.
-Parkman! -Din dritt. Kom ikke nærmere.
-Det ordner seg. -Du gjorde meg til terrorist!
-Nei, det var Danko. Han har en plan. -Du lyver!
Tro meg. Les tankene mine. Jeg snakker sant.
-Jeg kan ikke! De dopet meg ned. -Du må stole på meg.
Parkmans vest er klar, men vi har et problem.
Petrelli. Hvordan kom han seg dit så fort?
-Er den armert? -Vi er klare.
Vil senatoren spille helt?
Han får bli martyr for sin sak.
Eliminer dem.
-Kode bekreftet, sir. -Gjør det.
Eliminer dem. Nå!
Jeg vet ikke hvor den kom fra! Jeg blir sprengt i lufta!
-Den er sperret. -Fiks det.
Enkelte tror han kjenner bomberen.
Hva foregår?
-Raske på. -Jeg prøver en annen server.
Desarmer bomben eller bli skutt! Vi har bombeteknikere her.
Noen av dem tenker nok på hvordan den desarmeres. Les tankene hans.
-Virkningen avtar, men jeg kan ikke.. -Hva tenker han?
Det er lite tid. Rød ledning.
-Rød ledning! -Rød ledning?
Pussig. Hvorfor skulle en selvmordsbomber... Falsk ledning.
Ikke rør den røde ledningen!
-Vi må skyte! -Vent!
Det går bra. Ikke stress.
-Svart ledning er nøkkelen. -Svart ledning!
-Skal jeg dra den eller en annen ut? -Jeg må grave dypere.
Nå har jeg tilgang igjen.
-Gi opp! -Jeg skal dra den ut, Matt.
-Greit. Gjør det. -Danko...
Vent!
Pokker!
Beklager, Matt. Du får ikke bruke evnen din.
Det er åpent!
Bestillingen er nesten klar. Mange leveranser i dag?
-Det er ikke derfor jeg er her. -Ikke?
Det er meg. Gabriel.
Din sønn.
Virkelig?
Ja, virkelig.
Hvorfor har du dratt helt hit?
Jeg hadde noen spørsmål om meg selv. Hvem jeg er...
...hvor jeg kom fra...
Men så husket jeg det.
Du forlot meg og drepte moren min.
Og? Hva skjer nå?
Nå? Jeg skal drepe deg.
Sett i gang.
Enten dreper du meg, ellers gjør kreften det.
Jeg dør uansett.
Jeg har ikke hele dagen på meg.
-Fant du noe? -Systemet bar ingen preg av hacking.
Jeg vil vite hva han heter.
Jeg også, så jeg kan takke for hjelpen.
Dine venners sikkerhet er tydeligvis viktigere enn rikets.
Parkman var ingen trussel før du grep inn.
Han og din bror avslørte oss, så jeg ga terrorismen et ansikt.
-Folk kunne dødd. -Folk har det! Regnes ikke mine menn?
-Jeg har en jobb å gjøre. -Det bør du nok gi slipp på.
Du fratas kommandoen.
Jeg adlyder presidenten. Sparker du meg, vil han ha bevis. Ord mot ord.
Mine menn vil aldri svikte meg.
Vi får se. Bennet, har du et øyeblikk?
-Jeg kan ikke si stort. -Jeg vet hva som skjedde.
Jeg vil prate om å sette sammen et team.
Du er en av oss, Nathan! Du er en av oss!
-Du er en av oss! -Hva vil du ha sagt?
Denne operasjonen har kanskje vært kompromittert fra begynnelsen.
Slekten Petrelli har mange skjeletter i skapet.
Vi vet nok begge to hva ditt er for et.
Det virker som vi begge samler bevis mot hverandre.
Vi får se hvem som blir ferdig først.
Du er en av oss, Nathan! Du er en av oss!
HJELP ER PÅ VEI. IKKE GI OPP HÅPET.
-Dritten gikk over hodet på meg. -Du truet ham.
-Jeg var nødt til å agere. -Du avslørte bare trumfkortet.
-Jeg har en plan. -Hør på meg.
Han prøver å få deg til å gjøre feil. Ikke gjør noe dumt.
-Jeg beklager alt dette. -Det har jeg vanskelig for å tro.
Mannen som førte deg hit skal stille deg noen spørsmål.
-Som jeg trodde. -Jeg bryr meg faktisk om deg.
Omtanken er ikke gjensidig.
Du er smartere en som så.
Hva du enn tror så har jeg hjulpet deg hele tiden. Deg og alle andre.
Det har jo gått strålende.
Du hoppet fra broen, og jeg var der. Jeg er fortsatt samme mann.
Du ofret meg for egen vinning.
Du må ikke like meg, men du må forstå at jeg er ditt siste håp.
Dette er min fange.
Er du svak for denne, Petrelli?
-Redd jeg skal ta i for hardt? -Nei, gjør hva du vil.
Jeg vil vite alt du vet om Nathan Petrelli.
Han var elendig i senga.
Hva mente du da du sa at han er "en av oss"?
Har Nathan en evne?
En evne?
Jeg har ingen anelse om hva du prater om.
Vil du prate om det?
-Burde jeg ha hjulpet Doyle? -Han er en syk person.
-Du gjorde det rette. -Jeg har frikort av en bestemt grunn.
Jeg burde hjelpe folk. Rebell ser ut til å synes det.
Hvem denne Rebell enn er,-
-så kan han ikke sende psykopater hjem til oss.
Jeg klarer ikke flere ubudne gjester.
Derfor tenkte jeg at jeg burde ha en dekkjobb.
Alex er borte, så de trenger nok en erstatter.
Jeg kan hjelpe de Rebell sender, så slipper du ubudne gjester.
Jeg vet ikke, Claire.
Jeg antar det.
Hvis det er det du vil gjøre.
Takk.
Har du ingen erfaring med butikkarbeid?
Regnes heiagjeng-kakesalg?
-Er du heiagjengsleder? -Jeg var det.
-Et par ting: Kan du jobbe onsdager? -Onsdager?
På onsdager får vi alle nye serier.
Onsdager passer bra.
-Flygeevne eller usynlighet? -Hva?
Flyr du av sted og redder folk i nød, eller er du mer beregnende,-
-og ser an situasjonen før du reagerer?
-Hva er svaret? -Det fins ikke noe svar.
Derfor er det det viktigste spørsmålet.
Enkelt uttrykt: Hva slags helt er du?
-Jeg vet ikke. -Du begynner vel ikke å gråte?
Det går bra. Det er bare tegneserier.
Jeg skal slutte å plage deg. Takk for at jeg fikk komme.
Hva? Du fikk jo jobben.
-Fikk jeg? -Ja.
Alle har stirret på deg siden du kom. Du kommer til å selge massevis.
Det andre kan vi jobbe med.
Er du fortsatt her?
-Dette er ynkelig. -Hva?
Det du har blitt. Du var en morder. Nå er du patetisk.
Er du ute etter bråk? Sønnen dreper sin far.
En episk strid? Det er en myte.
Nei, livet... livet gir deg aldri det du vil ha.
Hjelp meg, så skal jeg forklare.
Når jeg åpner fellen vil han spurte, så grip ham bakfra.
-Du har en evne. -Jeg har flere.
Jeg vet ikke hvilke jeg har igjen. Jeg har ikke brukt dem på årevis.
Du har det samme. Du tar andres evner.
Har jeg rett?
-Eplet falt ikke langt fra stammen. -Du vet ingenting om meg.
Jeg har en anelse. Vi to kan ikke være så ulike.
-Vi har ingenting til felles. -Vi velger lette ofre.
Som den kaninen. Svak, hjelpesløs. Ganske urettferdig.
-Prøver du å fremstå som moralsk? -Moral?
Det har ingenting med saken å gjøre. Fisk svømmer, fugler flyr.
Du dreper. Sånn er du.
Men du velger dine bytter. Dine hadde ikke en sjanse. Ikke mot deg.
Barnemat. Småvilt.
De hadde noe jeg ville ha. Det er ikke min feil at de var svake.
-Og agentene? -Jeg tok hånd om dem.
Nei, du flyktet fra dem.
-Jeg kan drepe dem med en tanke. -Men det gjorde du ikke.
Hvorfor?
En vakker dag, kanskje i morgen, neste uke, neste år...
...vil du innse at jakten...
...hele ditt liv er meningsløst og en skuffelse,-
-for det mangler en utfordring.
All kraft i verden betyr ingenting om livet ditt er utilfredsstillende.
Men det vet du nok alt, eller hva?
Vil du vite mer, eller...
...vil du drepe meg nå?
Hva skal jeg gjøre?
Skjær ham opp.
Da du jobbet på Primatech, traff du noen som kan fly?
Mange. Det vet du vel. Det står i mappene.
-Noen forsvant nok. -Bygningen brant ned til grunnen.
Det var nok et hardt slag. Du sto nok Petrelli-familien nær.
De var aldri særlig varmhjertet.
-Du adopterte senatorens datter. -Det visste jeg ikke.
-Ikke han heller. -Vi vet begge at Nathan skjuler noe.
Du burde stille deg spørsmålet "Hvem vil redde Peter?".
Moren Angela?
Vil du vite hva som mangler? Hvem som kan fly?
-Hun ville aldri sveket sin sønn. -Man vet aldri hva hun vil finne på.
-Ja? -Vi har et problem.
Nathan utfordrer Danko, og det vil få konsekvenser.
Fint at en mor fortsatt kan påvirke sin sønn.
Det blir bedre uten Danko.
Ja, men Nathan er for ivrig, og Danko er uforutsigbar.
-Han drepte nesten Peter. -Jeg sendte ham mot deg.
-Forsiktig. Han gjør hjemmeleksa si. -Det gjør jeg også.
Hjemmelekser.
Takk. Vi ses i morgen.
-Vi ses, Claire. -Adjø.
Claire. Er alt i orden?
Ja. Det er ikke derfor jeg ringer. Jeg har et spørsmål.
-Jeg trenger sårt et svar. -Greit.
Hvordan kunne du leve to liv så lenge?
Jeg kan ikke alltid være meg selv, og vet ikke hvem jeg skal være.
Ærlig talt er jeg feil person å spørre.
-Hvordan skal jeg da velge rett vei? -Hvilket svar vil du ha?
Det som får deg til å føle deg bedre, eller sannheten?
-Jeg vet ikke. -Da svarer jeg "Ikke jeg heller".
-Takk. -Jeg savner deg, Claire kjære.
AGENTENE FANT DOYLE. 3RD OG BAYSlDE. HJELP!
Doyle, stans! Hendene over hodet!
Som du vil.
Når vil du lære? Jeg påvirker kvinner sånn.
Doyle...
Jeg gir deg en sjanse til å gi opp.
Jeg burde drepe deg.
Men jeg vil bare ha tilbake mitt gamle liv.
Greit, Doyle.
Barbie?
Mrs Petrelli.
-Jeg heter... -Mr Danko.
-Jeg håper du kan hjelpe meg. -Alt står i Primatech-mappene.
Jeg er ikke interessert i mapper.
Elle Bishop, Hiro Nakamura, Matt Parkman-
-arvet evner av sine foreldre, i likhet med Peter og Claire.
Altså, genetikk er et svært komplisert emne, mr Danko.
Visste du at to blåøyde foreldre iblant kan få et brunøyd barn?
Så Nathan...
...var den defekte?
lblant hopper slike ting over en generasjon.
Jeg tror deg ikke.
Jeg har truffet mange som deg. Selskapet vårt ansatte dusinvis.
Ingen familie, ingenting som bremser deg,-
-arbeider i skyggene, og gjør sånt de andre nekter å gjøre.
Derfor er dere nyttige.
Og erstattelige.
Jaså?
Den hendelsen i Angola. 1 997 tror jeg.
Alle de sivile som døde. Tragisk. Overraskende at du overlevde.
Du er en veldig ressurssterk kvinne, mrs Petrelli.
Alle trenger en hobby, noe å sysselsette hendene med-
-som gjør at man ikke tenker så mye.
Jeg lager klokker.
Klokker?
Jeg trodde det skulle glede faren min.
Gjordet det det?
Tviholder du fortsatt på ønsket om tilhørighet?
Det eneste mennesker duger til er å skuffe.
Hvor det derfor du drepte mor?
Og forlot meg?
Jeg husker ikke lenger. Det var uviktig for meg.
Som det meste annet.
-Nå, da? -Klipp tråden.
Gjør det.
Hvordan gjorde du det der?
Det er en evne jeg tok fra en heiajente i California.
Jeg antar at ikke alle blir gamle.
Ikke alle dør.
Da får du bare lide enda lenger, eller hva?
Ta den. Den må stabiliseres. På det skapet, er du snill.
-Hva pokker gjør du? -Utrolig nok kommer den tilbake.
-Denne lengselen, hungeren. -Tror du dette stopper meg?
-Tror du at du kan beseire meg? -Jeg vil ha den kraften!
-Jeg trodde du hadde gitt opp. -Jeg også.
-Hvorfor gidder du dette i så fall? -Udødelighet. Du er min andre sjanse.
Til å gjøre hva, drepe igjen? Du sa det var meningsløst.
-Det var det. -Så hvorfor gjenta feilen?
For å gjøre det riktig denne gangen.
Gjøre mer, være mer, ta enhver utfordring, kjempe, risikere alt,-
-få ekte makt, ekte autoritet, forandre alt, forandre verden,-
-bare for å se om jeg kan.
Kan du røre deg?
Det kan jeg.
Du er jegeren. Jeg trodde du ville skjønne det når noen simulerte,-
-når byttet ikke er så svakt... så lett.
Vær så snill...
Jeg trenger den kraften. Jeg vil ikke dø.
Nei, naturligvis ikke. Naturligvis vil du ikke det.
Det dreper deg ikke om jeg tar den. Du vil fortsatt leges.
Ja, men det vil du også gjøre.
Nei, ikke gå.
Som jeg sa kom jeg hit for å drepe deg.
Jeg fikk svarene jeg trengte. Nå vet jeg hva jeg må gjøre.
Drep meg.
Du vil dø. Langsomt, smertefullt,-
-og ensom med sykdommen din.
Vær så snill.
La være.
Jeg beklager.
Du er bare småvilt.
Presidenten trengte visst ikke så mye bevis.
Dette er et undertegnet dokument. Du er ute.
-Da mister du teamet. -Det er verd risken.
De som ikke godtar dette kan stikke nå.
Skal hele operasjonen nullstilles pga meg?
Det er på høy tid at ting gjøres rett.
Du har kanskje venner nå, men en dag vil du stå alene igjen.
-Kontaktet du presidenten? -Han vil møte Dankos erstatter.
Kommer du?
Jeg håper du har en god plan å dele med oss.
Den er litt ukonvensjonell, men den er utprøvd.
Det er over. Gi slipp på det.
Når skal du forstå?
Byråkrati, tilsyn, regler for oppførsel...
Det gjelder ikke i min verden.
Jeg vet ikke hva din verden er, men den burde legges ned.
Danko. Ta det rolig.
Jeg har sett hva disse menneskene kan gjøre, og det skremmer meg.
Men du, senator,-
-gjennom alt dette har du aldri vist tegn på frykt.
Jeg lurer på...
...hva det kommer av.
Jeg har ikke tid til dette.
Si at du ikke visste om det.
Her er din nye identitet og alt du trenger.
Rebell har slettet alle spor av Eric Doyle.
Du så meg skåne agentens liv. Er det derfor? Fortjener jeg hjelp?
Det handler ikke om deg, men om den jeg må være nå,-
-og jeg...
Bare ta det.
Takk, Barbie.
Mente du alt du sa?
Om at du har forendret deg?
-Er du sikker på at det er her? -"63 Varna Avenue".
Ingen her trenger å reddes.
Skinnet kan bedra. Et sted her inne kan Matt Parkman sveve i livsfare.
Endelig! Tok det to timer at finne en erstatter?
Ikke bare stå der! Jeg er desperat!
Unnskyld meg. Vi ser etter Matt Parkman.
Uansett står det dårlig til med ham.
Står det dårlig til med Matt Parkman?
Vær så god. Bleien er ren, men bare enn så lenge.
Ta den.
-Ta den! -Nei takk.
Nå!
Vent!
Vi er her for å redde Matt Parkman.
Du holder ham. Matt Parkman.
Lykke til. Dere vil trenge det.
Forresten, denne barnevakttjenesten suger.
Generasjoner utvikles.
Far til sønn, mor til datter.
Der en avsluttes, tar neste over,-
-forutbestemt tll å gjenta de andres feil og triumfer.
Men vl må se verden gjennom deres øyne.
Samme redsler, samme lengsler.
Ser vi dem som et eksempel å følge,-
-eller som en advarsel om hva vi må unngå?
Å velge å leve som de gjorde, fordi det er det vi kjenner til,-
-eller drevet til å skape vår egen identitet?
Og hva skjer om de skuffer oss?
Kan vi erstatte dem, våre mødre, våre fedre?
Eller vil skjebnen skyve oss tilbake-
-til hjemmets velkjente trygghet?
Resync: Xenzai[NEF]
Fortsettelse følger...
Tekst: Nicolai Herzog www.broadcasttext.com